ANGREP! ER DET BESTE FORSVAR
Vi venter på saxofonisten. Han er her om et øyeblikk. Ta det med ro.
Vet dere hva som skjedde? Jeg kunne ikke finne nøkkelen til cellen min.
Inspektøren truer med å få låsen skiftet. Hva vil dere høre?
"Mississippi Dream"? Godt, kom så. En, to ... En, to, tre.
Han er fantastisk. Virkelig fantastisk.
Se ansiktet hans ... De skuldrene ... nakken ...
-Utrolig ... -Så fant vi ham endelig.
Tak, dere er et skjønt publikum. Hva vil dere høre nå?
-Jeg må snakke med deg. -Den kjenner jeg ikke.
Vi må snakke med deg. Det er viktig.
Okay. Dere må klare dere selv, gutter. En, to, ... en, to, tre, fire.
-Hva så? -Praktfull.
-Mr. Wonder, Du er den vi søker. -Jasså, jenter?
Ikke misforstå oss. Vi er forretningsmenn.
Vi kommer for å tilby Dem en jobb til en million dollar.
-En million dollar? -Nemlig.
Jeg har akkurat fått ti år, fordi jeg falt for en fyrs smarte trick.
Utbetalingen ... vesken. Her er pengene.
-Hvor mye? -50.000 dollar.
50.000?
-Hva går den jobben ut på? -Det har vi ikke lov til å si.
Det hører De fra sjefen i New York. De 50.000 er Deres uansett hva.
-Ingen vil be om å få dem igjen. -Med min hell, er de vel falske.
-Hva sier De så? -At det må være noe galt.
Men det kan jeg leve med.
Hold nå opp, Elliot. Kun svaler i god form gjør den slags.
Jeg er i fantastisk god form. Se her.
Unnskyld, men kan De fortelle meg, hvor jeg finner mr. Elliot Vance?
-Flate! Hvem helvete er han? -Det er Elliot ... Elliot Vance.
Hva sier du da, Mike? Det kan vi bruke i showet.
Et fugleskremsel med hatt. Hva sier du til det?
Det er en som vil snakke med deg.
-Hvem? -Fugleskremselet.
Kan jeg? Mr. Vance, vi må snakke med Dem. Det er veldig viktig.
Så kom opp hit.
Også hvis De har sjansen for å tjene en million dollar?
Forbindelsen må være dårlig. Jeg syntes du sa en million.
Uansett om De accepterer tilbudet eller ei, får De 50.000 dollar nå.
-Er det din? -Det var det.
Aksepter tilbudet, så behøver De ikke fjolle rundt mere.
-Det er jeg ellers veldig glad for. -Her er forskuddet.
Hva skal jeg gøre for de småpengene?
-Det forteller sjefen i New York. -Vi må ikke si mere.
-Skal jeg tro på den historien? -Det er 20 kuverter mere, Elliot.
Så tror jeg på den.
Vent her, mr. Wonder.
-JG sitter i møte nå. -Det varer bare et øyeblikk.
-Be sjefen om å skynde seg. -Han holder på å avslutte et møte.
Det varer ikke så lenge.
-Hei ... -Hva?
-Det vet du godt. Døren. -Nå, døren.
-Ja, døren. -Dører er til for å åpnes, ikke sant?
Glem det.
Er det den eneste melodien du kan spille?
Når letter du med de bob-sledene?
Hva tror dere? Er han født sånn, eller var det døren som gjorde det?
-Hør her, Blåøye ... -Mr. Wonder, bare gå inn.
-Deg ordner jeg senere. -Bare gå med, mr. Vance.
Godzilla må klare seg selv.
-Hvor er den millionen? -Utrolig.
Fantastisk. Flott klart, gutter.
Bare stikk. Takk for hjelpen.
Bare lat som om dere er hjemme.
Det er en fornøyelse å se dere her ... Sammen.
Sitt ned.
-Dine tvillingedøtre? -Mrs. Thatcher!
Bestyrelsesmedlemmer.
Jeg må tilstå, at dere er firmaets juveler.
Og å finne ikke én, men to ... Og med så kort varsel, det er ...
-Det er ... -Hva er det?
-Det kan slett ikke beskrives. -Synd. Jeg ville gjerne ha hørt det.
-Hvor er den millionen da? -La meg ...
-Jeg ble tilbudt en million. -Ditto her.
Dere to er resultatet av et komplisert studieforløp. Beviset på det umulige.
-Hva med den millionen? -La meg gå rett til saken.
Millionen.
Vi er det eneste firmaet i verden som har spesialisert seg i kopier.
Mener han dobbeltgjengere?
Vi finner folk som ligner våre kunder-
-og overtaler dem til å arbeide sammen med oss.
Se ... De her er noen av de mere bemerkelsesverdige.
-Utrolig. -Ja? De er våre mesterverk.
Mrs. Thatcher. Paven. Han her behøver jeg vel ikke å presentere.
Presidentens dobbeltgjenger er forresten en glimrende skuespiller.
Bresjnev. Roosevelt.
Vi sendte dobbeltgjengere for Roosevelt og Churchill til Yalta.
Men russerne sendte en falsk Stalin.
Det var det som skapte alt det kaoset. De var dobbeltgjengere, alle sammen.
-Men hva skal det gjøre godt for? -Man kan være to steder på en gang.
Som gudene.
-Hvor finner dere dobbeltgjengerne? -Over hele verden.
-Dere overbeviser med en million? -I deres tilfelle, ja.
Betyr det at han har en dobbeltgjenger et sted?
-Ja, og det har du også. -Det er kun en Elliot Vance.
Navnet er naturligvis et annet.
Men med hensyn til alt annet ... Døm selv.
Men ... Hvis jeg ikke visste at det ikke var meg, ville jeg tro at det var.
-Det er stil over han der. -Hold nå kjeft.
Og ikke si at det ikke er deg.
-Se her ... Det er meg i dress. -Hva sier dere da?
Dere skal overta deres liv i syv dager. På alle tenkelige måter.
-Hvem er de fyrene? -To av verdens rikeste menn.
Fetre. De er en del av et dynasti, som er helt ufattelig velhavende.
-De bor i Brasil ... Rio. -Rio ...
-Er du kjent i Brasil? -Er paven katolikk?
De eier tobakksplantasjer, kveg, miner, rederier.
Hoteller, banker. Alltid i offentlighetens søkelys.
-Det høres hardt ut. -Kan jeg regne med dere begge to?
-Når starter vi? -Nå. Vi er ventet i Rio i morgen.
-Hold munn og la sjefen svare. -Jeg sa ikke et ord.
De herrer ...
-Du godeste! -De ligner oss på en prikk.
Det er utrolig.
-Hva sier dere så? -Det fysiske aspektet er perfekt.
Forbløffende.
Primitive forekommer meg å være et passende ord.
Det første inntrykket.
Tillat meg å presentere ... Greg Wonder og Elliot Vance.
Mr. Wonder, det er Antonio Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
-Hei, Tony. -Tony ...
Mr. Vance, det er Bastiano Joao Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
Du er for kul, Basty.
Vi har ting å snakke om i fortrolighet, så vi spiser i bestyrelseslokalet ...
-Mat! La oss komme av sted. -Mr. Vance ... Mr. Wonder ...
Du kaldte dem primitive. De er rene dyr.
Det er de.
-Er du ikke sulten, Tony? -Jeg spiste i klubben.
-Vil du ha noe? -Hvorfor ikke?
God kylling.
Kom inn.
Nå kjenner vi hverandre. La oss høre historien.
Ikke den med å være to steder på en gang.
Man betaler ikke to millioner uten å få noe igjen.
-Har dere fiender? -Dere kjenner jo forretningsverdenen.
Faktisk ikke.
Ja, vi har fiender. Farlige fiender. I vår verden vises det ingen nåde.
-En venn blir plutselig til fiende. -Det skjer også over et spill billiard.
Jeg ble overfalt på Wall Street ved høylys dag. Fryktelig!
-Heldigvis kom politiet forbi. -Slo du ikke igjen?
-De var to. -Ikke flere?
Jeg forstår. Vi er lokkeduer, mens dere-
Kommer til Rio om syv dager for å underskrive en kontrakt.
-Den kontrakten gjør noen dritsure. -De vil forhindre dere i å skrive under
-Mord er en mulighet. -Jeg vet ikke hva jeg skal si.
-Vi aksepterer tilbudet. -Snakk for deg selv.
Uten deg faller avtalen til jorden.
Du skal ikke koste meg en million.
Fortell meg grunnen for at du tøver, kjære Elliot.
Kjære Bastiano ... Jeg tøver, fordi jeg ikke ønsker en kule i hodet.
Det er naturligvis en viss risiko.
Men for en million dollar kan man ikke tillate seg å være kresen.
-Vi aksepterer tilbudet. -Vent litt.
Hør her, Elliot. Hva med en million til hver av dere for å spille oss ...
Pluss 500.000 for å avsløre våre fiender?
Hørte du det? 500.000 for å banke de slynglene?
-Den kjøper jeg. -Det er en risikabel affære.
-Hvis jeg må komme med et forslag. -Snakk.
Oppfør dere, som dere pleier. Ikke prøv å etterligne oss.
Dere er så vidunderlig spontane at det ville være synd å holde dere tilbake.
Vi ligner hverandre så mye, at ingen fatter mistanke.
Disse syv dagene vil bli husket-
-som en merkelig tid som ingen kan forklare.
-Er dere enige? -Det er jo vanvidd.
-Du er jævli morsom. -Jævli moro?
-Ja. Hylende latterfremkallende. -Mange takk.
-Har du saksmappen klar til dem? -Den er her.
-Du må nok endre frisyre, Elliot. -Det kan du selv gjøre.
Vi er de eneste om bord. Hvorfor flyr vi uten passasjerer?
Flyet er reservert til dere. Visste dere ikke det?
-Han er litt fraværende. -Fraværende ...
-Vil dere ha litt juice? -Ja takk.
-La oss lese på leksene. -God idé.
"Angel Duarte, sekretær. Meget samvittighetsfull." En stivstikker.
"Butleren Bernardo. Sjåførene Nadinho og Vinicio."
-Sjåfører? -Ja, sjåfører.
-"Kokken Zeffa." -Jeg elsker deg, Zeffa.
Kjøkkenfolk, stuepiker, leger, sykeplejere, gartnere osv.
-Det er en hel hær. -Jeg har avtjent min værneplikt.
Hvem har vi her? "Donna Olympia Chavez de Altamarano."
"Baronesse, hertuginne, nær venn av Bastiano."
Hør her. "I årevis har deres forhold vært rent platonisk."
-Er det en slags sykdom? -Kanskje.
"Donna Olympia elsker Proust, Beaudelaire og Whitman."
"Yndlinger: Thomas Mann, Beckett og Joyce."
-Hun kommer vidt omkring. -Hun skal nok høre fra meg.
"Deres forhold er gjenstand for sladder."
-Fordi du ikke får noe. -Det skal jeg nok få endret.
-Er du gift? -Meg? Er du sinnsyk?
-Ikke deg. Antonio. -Antonio? Hvem vet?
-Hvem er han? -"Albert von Eisenburg. Lege."
"Psykoanalytiker."
"Antonios terapeut." Han er din psykiater.
"Antonio er ungkar uten romantiske forbindelser."
"Venn med dr. Eisenburg. To møter i uka til 15.000 om måneden."
For en venn. De rike er alltid ensomme.
Det er deres problem. Men hvis vi ikke lignet de to-
-ville jeg stadig være pilot, og du ville rote rundt i søppelbøtter.
-Har du ikke lagt på deg? -Et par kilo.
-Du burde begynne å jogge. -Det gjør jeg kanskje også.
Der er de.
-Der er sjåførene. -Hva er skjedd med dem?
Niki Lauda!
-Har du mistet noe? -Nei, señor.
-Så rett deg opp og ta tasken. -Ja, señor.
Ikke dårlig.
-Jeg kjører den smadrekassen. -Men De kan jo ikke kjøre.
-Nå ... Bare la meg prøve. -Hopp inn baki.
-Blir du her? -Nei, señor.
Jeg trodde ikke, de likte å kjøre hurtig.
De er nok mere redd for å få ræva skudt.
Milde makrell ... Ikke dårlig.
Det tar en uke å finne toalettet.
-Velkommen hjem. -Takk, Angel. Noe nytt, Bernardo?
-Nei, sir. -Intet nytt er godt nytt, som de sier.
Og de vet hva de snakker om.
-Hvordan går det i stallen? -Fint. Regina er i fin form.
-Vi fikk oss en kort galopp. -Godt.
Spesialforet er ankommet fra Irland. Med fly.
-Endelig. -Det var en god nyhet.
-Hvor er Zeffa? -Hei.
-Hva lager du til meg i dag? -Ikke noe.
-Hvorfor det? -Det er første torsdag i måneden.
Derfor kan jeg godt være sulten.
I kveld holder baronesse Sephronia Machado Calvose sin kulturelle aften.
-De ba meg akseptere innbydelsen. -Hvordan kunne jeg glemme det?
-Din hukommelse er jo som en sil. -Når venter Sephronia oss?
-Kl. 20.00 ... Som sedvanlig. -Så må jeg jo få av det dritet her.
-Drit, sir? -Han skal vel vaskes før eller siden.
-Badepersonalet venter Dem. -Hva gjør de?
-Programmet, sir. -Til hva?
I kveld. Baronessen sender dem alltid ut om ettermiddagen.
Takk.
Ha en god kveld.
Vil du la ham kjøre?
-Nadinho ... Gjør en "burner". -En "burner"?
Klampen i bånn.
Hvordan sitter de i denne sardinboksen med hatt på?
-Kanskje tar de dem av. -Godt tenkt.
Se på fingeren min. Smukk, ikke sant?
-Spør meg hva klokka er. -Hva er klokka?
-Det er en flott krydder. -Ja, det her er en lykkelig stund.
Hva er på programmet?
"Sonate for harpe. Spilt av Sephronia Machado Calvose."
Etterfulgt av foredraget "Kan adelighet fastslås via blodprøver?".
-Det kan det da ikke, vel? -"På reise i det tibetanske køkken".
-Det høres bra ut. -"Anvendelsen av fuglefrø".
Skal vi så fores i bur eller uten for vinduet?
Vi skal jo ha fanget de skurkene.
Ja, men jeg spiste bedre, da jeg var blakk.
Vi starter i morgen. I kveld skal vi ha litt moro i gata.
Enig. Til helvete med zombiene. De kan passe seg selv.
Jeg kjenner et bra sted. Nadinho? Kjør ned til havnen.
Til havnen.
-Se, det var bedre. -Våkn opp, dere dovne drittsekker!
Kom nåu! Velkommen. Jeg har et glimrende bord til dere.
Her. Det er mitt beste bord. Det er klart om et øyeblikk.
Sitt ned.
-Hva skulle det være? -Hva er dagens rett?
-Ris og bønner. -Fint.
-To ris og bønner. -Fire.
-Nei, åtte. -Ti.
Ti ganger ris og bønner!
-Hei, flotte fyr. -Hei, smukke.
-Gir dere en rom og cola? -Vet du hvem jeg er?
-Bastiano de la Corenilla. -Y Azevedo.
-Vi skal ha champagne. -Ja, champagne til alle. Vi gir.
Hun kan godt gi en et hjertestopp. Hold opp.
Dere har fortjent noe særlig i kveld.
Hvis jeg ikke hadde sett dem gå inn der, ville jeg ikke ha trodd det.
Jeg har lest om skizofreni, men dette slår alt.
Baronessen vil savne æresgjestene sine.
-De varmer nok bare opp til senere. -De vet ikke hva som venter dem.
Mat! Hvor skal jeg begynne?
-Kom tilbake senere. -Ja, vi ses.
-Det her er livet. -Det kunne man holde foredrag om.
Godkveld, Tango. Alt er opptatt, men jeg skal nok finne et bord til deg.
-Jeg vil ha det beste bordet ditt. -Det er jo opptatt.
-Jeg vil ha ... det bordet! -Ja. Bare et øyeblikk.
-Hva er det som skjer? -De fyrene vil ha vårt bord.
Eieren sier at det kun er for å genere oss.
Den herren er den mest ondskapsfulle. Han liker å skremme folk.
Han gjør oss om til hakkekjøtt, hvis han ikke får våre bord.
-Det mener du ikke. -Han er byens beste leiemorder.
-Han kaller seg Tango. -Gjør han det?
Og det faktum, at han kaller seg Tango i sambaens land, beviser-
-at han er en komplett idiot.
Rett i bønnene!
Skjedde det noe, boss?
Etter dem!
Pass nå på!
Bare bli liggende. Skal du også ha en?
Tid til en øl.
Idioter! Vis dem hvordan det skal gjøres.
Idioter! Ikke sitt der og sov! På ham!
Jeg gir deg en sjanse. Du tapte.
Slipp foten min!
Nå har jeg deg!
En garde! Der ... der. Hold den. Takk.
Slo du deg? Hvor gjør det vondt? Gjør det fortsatt vondt?
Nå gjør det vel vondt.
-Skal du ha ham med hjem? -Nei.
Jeg skulle bare på do.
-Hei, boss. De er ikke her. -Søk og du skal finne.
Tittebø, her er vi.
Godt, gutter. Denne gangen slipper de ikke vekk.
Politiet! La oss komme oss vekk!
"Sjåføren alarmerte politiet, som dog ikke pågrep voldsmennene"
"-som ga opp og flyktet i ly av mørket med halen mellom beina."
"Da Antonio Coimbra ble bedt om å identifisere gjerningsmennene-"
"-sa han at han ikke var stikker og ikke ville sladre om noen."
-Din store idiot! -Unnskyld, boss.
Amatører! Ingen har noensinne tullet med meg på den måten.
-De overrasket oss... -Alle åtte.
-Du sa, de var noen feiginger. -Ingen unnskyldninger, takk.
-Min klient vil se resultater. -Neste gang tar jeg selv begge to.
"Bastiano talte i samme tonefall og mistet helt selvbeherskelsen."
Sjokkerende.
"Han gikk så vidt som å gi en oppvisning til ære for fotografene."
-Sjokkerende! -Det er sikkert og visst.
"Fetrene Coimbra lovet å betale for ødeleggelsene i klubben-"
"-og eventuelle hospitalsregninger."
En slåsskamp på det stedet. Vet du hva det betyr?
De må ha blitt lokket inn dit.
Et værtshus. Fullt av drukkenbolter og vagabonder. Og det språket.
Stikker ... sladre. Jeg kan aldri vise meg i yachtklubben igjen.
Det er irriterende.
Jeg beskrev dem som "vidunderlig spontane".
De er direkte farlige.
Hertugen av Edinburough lignet ikke oss.
Selvfølgelig ikke. Men de to herrene går for langt.
De forsøker bare å holde seg i live. Uheldigvis på deres helt egen måte.
Vi har intet valg. Vi kan droppe kontrakten eller selv ta kampen opp.
De har allerede ødelagt vårt ry.
Jeg håper bare at vi ikke har undervurdert risikoen.
Roomservice. Deres kamillete.
-Godmorgen. Har du dårlig rygg? -Nei, sir.
-Så rett deg opp. -Ja, sir.
-Godmorgen. -Godmorgen, Angel.
Kan jeg uttrykke min medfølelse for Deres uhelle igår?
-Det skjedde ikke noe med oss. -Frokosten er på vei.
Jeg kunne ete en hel hest.
-Hei, Blåøye. -Hei.
Frokost til Bastiano Joao Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
-Og til Antonio Coimbra de la ... -Kom med maten.
Takk.
Alle tiders.
-Hvem er kommet på den idéen? -Ikke jeg.
Hva er galt? Det er Deres diett. Bestemt av Deres dietetiker.
-Jeg bestemmer selv min diett! -Naturligvis.
-Gi det til fuglene. -Ja, sir.
-Har du mistet mælet? -Kan jeg minne Dem om programmet?
-Ikke hvis det ligner det for i går. -Dagens program.
-Jeg gidder ikke, men ... -Snakk.
Takk.
Kl. 11.00 besøker De plantasjen. Bananhøsten er i gang.
-Bananer? Det høres bra ut. -Annet?
Kl. 16.00 har De en avtale med dr. von Eisenburg.
-Din psykiater. -Nå ja.
Og De har en avtale med Donna Olympia Chavez kl. 17.00 ved sjøen.
-Donna Olympia? -Pikebarnet.
Jeg har et par ting å si til henne.
-Skal jeg holde vognen klar? -Ja takk. Du er alle tiders, Angel.
-Kan jeg gå nå? -Ja, bare stikk alle sammen. Farvel.
Takk, sir.
-Det er ikke særlig hardt å være rik. -Nei, det kan man ikke si.
Turen til USA har fuldstendig forandret dem.
-Antonio har lært å spille saxofon. -Utrolig.
Bastiano ba meg om å kjøpe en windsurfer.
En av de tingestene som flyr bort over vannet, mens man holder fast i seilet.
-Han ville ikke miste taket på det. -Bastiano? Utrolig.
-Hvor fant agentene deg? -I en jazzklubb i New Orleans.
-Hva gjorde du der? -Jeg var på utgang fra fengselet.
-Og før det? -Da reiste jeg bare rundt.
Til jeg kom til Brasil første gang for å lete etter diamanter i en elv.
-Du ligner ikke en som fant noen. -Jeg ser da pen ut. Hva gjorde du?
-Litt av hvert. Jeg er god til å falle. -Ja, på ræva.
Nei, jeg er stuntmann.
Når de skal bruke en til å falle av en hest i galopp, hvem ringer de til?
-Hvem? -Elliot Vance. Den beste.
-Det høres risikabelt ut. -Ikke hvis man vet hva man gjør.
Og det gjør du? Du ser ikke sånn ut.
Gjør jeg ikke det? Stopp her!
Når jeg kommer imot deg, skyter du meg. Så skal du se hva som skjer.
Okay.
Okay!
Bang!
Det var en. Så er det en igjen.
Jeg har det fint. Tak skal dere ha.
-Det fallet var verd 500 dollar. -Har du noensinne slått hodet?
Nei, jeg er den beste. Men apropos hoder, så pass på han psykiateren.
-Hva med ham? -Jeg kjenner dem.
De får en til å snakke mens de graver.
-Graver hvor? -I din fortid. Vår fortid.
Dobbeltgjengerne ... De to millioner.
Da du åpenbart er sinnsyk, ser jeg nødig at du ødelegger det hele.
Og det sier du? Inn med deg.
Boss ... Jobben er halvveis utført. Jeg skjøt Bastiano.
Han falt til jorden som en moden fiken.
-Det var bedre, Tango. -I morgen tar jeg nummer to.
-Se her. -Er det noen vi kjenner?
Jeg skjøt og traff ham. Han falt til jorden som en moden fiken.
Idiot!
-Antonio Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo! Takk, min kjære.
-Min kjære Antonio ... -Fint å se deg.
-Du er visst blitt sterkere. -Jeg har trent litt.
-Har du fått hvilt deg? -Jeg skal ikke klage.
-Sitt ned, Antonio. -Takk.
-Har du hatt flere mareritt? -Nei, ikke riktig, men ...
Jeg drømmer, å jeg sikter sand i Rio Prato.
Jeg sikter og sikter.
Et tilbakevendende tegn fra din underbevissthet.
-Er det det? -Selvfølgelig. Det er helt alminnelig.
Det går tilbage til barndommen. Lek på stranden med spann og spade.
-Og sikte. -Ja. Ser du, hvor det passer inn?
-Ja, det hele står klart nå. -La oss snakke om barndommen din.
Fra disse urinstinktene til dine undertrykte følelser.
Jeg graver dem frem for deg.
Det er en stor trøst endelig å finne en som vil grave for meg.
-Typisk! Hun er sent ute. -Mine rene tanker!
Min frydefulde sjel! Min Amor er her.
-Er det deg, Olympia? -Kjærlighetens kvinne.
Var dine kyske lepper i ferd med å erklære meg din kjærlighet?
Det var mine kyske lepper i ferd med.
Mitt liv ... Du er her for å bringe gleden frem i mine øyne og min sjel.
-Skal jeg fortsette? -Åh, min platoniske venn.
Ble det ikke sagt, at dine kyske lepper aldri skulle kysses?
Det ble sagt, men Amor ville ha blitt rasende.
-Er dette så lidenskapens dag? -Bedre sent enn aldri, ikke sant?
Så skjer det i dag. Nei! Den store dagen!
-Joyce, Proust og Whitman i en. -De er kun ord.
Smukke ord, men livet er også blod, kjøtt og muskler.
Det er det.
Min elskede! Min Amor!
-Hva så? -Det er typisk.
Alt faller på plass nå. Den nye saxofonen passer perfekt inn.
-Gjør den det? -Så absolutt.
-Men det gjemmer seg noe fortsatt. -Hva gjør vi med det?
Hypnose. Se på pennen, Antonio. Koncentrer deg.
Følg pennen. Koncentrer deg.
Mere ... mere ... mere ...
Du er helt avslappet. Du faller i søvn.
Lukk øynene, Antonio.
Du sover. Du sover tungt.
Du er helt avslappet ... avslappet ... rolig ... avslappet ...
Sov ... sov.
-Kan du høre meg, Antonio? -Ja ...
Jeg stiller deg noen spørsmål, og du svarer. Du vil gjerne svare.
-Du vil fortelle meg alt, ikke sant? -Jo ...
Du skal snart underskrive en kontrakt. Er det ikke riktig?
-Jo ... -Jeg vil vite alt om den kontrakten.
Jeg vil vite hva du foretar deg, inntil den skal underskrives.
-Du forteller meg alt, ikke sant? -Hvorfor helvete skulle jeg det?
-Hva sa du? Genta det. -Hvorfor helvete skulle jeg det?
Nå forteller du meg alt. Ned på sofaen. Ut med språket.
Hvorfor vil du vite noe om den kontrakten? Si det.
-Det er en del av terapien. -Nå overtar jeg styringen.
-Det er en fryktelig misforståelse. -Du får en på nesa. Er det forstått?
Medmindre du forteller alt. Du spionerer for noen. Hvem?
Jeg skal nok si det. Slipp meg.
"Øyeblikket hvor vi fødes. Da du kom til meg."
"Endelig er vi her. Skjenk meg de vellystige gleder."
"Skjenk meg lidenskapen. Skjenk meg selve livet."
Husker du disse linjer, min elskede? Din yndlingsdikter.
Har Yoko Ono skrevet det?
Å, som du spør.
Du vet utmerket gost at det var den guddommelige Whitman.
Si meg ... Var det han som vakte din lidenskap i dag?
Glem alt om fortiden. Du ser en ny Bastiano foran deg.
-Vi har mye å innhente, ikke sant? -Det har vi.
-Bli der. -Jeg er kommissær Columbo.
-Og hvem tror på den? -Hvem arbeider dere for?
-Det finner du ut. Inn i bilen. -Okay.
Ikke din bil. Vår bil.
Inn med deg!
Hei!
Der fikk jeg deg. Du er ikke betjent.
Dumme svin! Kom igjen!
-For satan, han tok nøklene. -Trill ned bakken.
Farvel!
Han stoppet.
-Start den. -Det kan jeg ikke. Han tok nøkkelen.
Stopp det der. Vi må snakke sammen.
Tid til en svømmetur. I bassenget med dere!
-Du gikk glipp av festen. -Noen falske betjente var etter meg.
Det er en spion her. La oss finne et sted, hvor vi kan snakke sammen.
-Hva skjedde da? -Jeg kastet ham ned på sofaen.
-Jeg tvang ham til å snakke. -Og hva så?
De ba ham skaffe opplysninger. De truet ham med en lufthammer.
Så sa jeg, at jeg renser neglet med en sånn.
-Smart! Hva endte det med? -Han skal møte sin kontakt i morgen.
Hvor?
-Og hvor er han nå? -Vekk.
Rolig nå. Fortell oss hvor de opplysningene kommer fra.
Vet du hvor sjefen er?
Har du sett sjefen?
Vet du hvor sjefen er?
Takk.
Sjefen er på kontoret sitt. Annen dør etter badet.
-Fikk du ordentlig fatt i det? -Jeg leste mellom linjene.
-Hva gjør du? -Lærer å lese.
Kjøp deg en bok.
Der er det.
-Unnskyld ... Hallo ... -Opp med deg. Posten er her.
Hvem har vi her?
Godt klart, skatt. Jeg ringer senere.
-Sitt ned. -Ellers takk.
Vi kom bare forbi med det her. Vi ses.
-La oss legge kortene på bordet. -Dere sitter med en dårlig hånd.
-Dere har oddsene imot dere. -Han har rett.
-La meg få bossen. -Hva nå?
Posten er kommet. Gjett hvem som kom med den.
-Hvis du feiler igjen ... -Det gjør jeg ikke.
Fetrene Coimbra sitter akkurat her. Det kan du trygt stole på.
-Ta dem med hit i weekenden. -Ja, boss.
Bossen har invitert dere på weekend.
-Har du tid? -I weekenden? Ja.
-Det vil vi gjerne. Hvis de skal med. -Det skal de naturligvis.
Ikke ta det så tungt. Det værste venter rundt hjørnet.
-Lukk vinduet. -Så kan jeg ikke få luft.
La nå mannen trekke været. Det er snart siste sjanse.
Det dumme svinet. Etter ham!
De er ikke etter oss. Kjør videre.
Trekk inn, så de kan komme forbi.
-Godmorgen. -Hold kjeft. Og du der ...
Hold kjeft, sa jeg. Du er i vanskeligheter.
-Kanskje du misforstod meg. -Det tror jeg neppe. Kom ut.
Flytt deg, din idiot. Jeg er Bastiano Coimbra de la Corenilla.
-Y Azevedo. -Det er min fetter, Antonio.
Kom og hils på betjenten, Tony.
Goddag, hr. betjent. Flytt deg, ditt møkkahode.
Coimbra-fetrene ... Selvfølgelig. Det her skyldes visst en misforståelse.
-Jeg beklager. Det var nok min feil. -Nei, det er jeg som beklager.
-Men forstår De ... -Selvfølgelig. Det er tidene.
Men for et tilfelle. Vi var på vei til politiskolen.
Vi ville gi bort 5000 billetter til søndagens kamp til aspirantene.
-5000? -De trenger sikkert litt moro.
-Det fortjener de. De arbeider hardt. -Det tviler jeg ikke på.
-Vi kan eskortere Dem. -Det ville være fint.
-Kan vi få lov til å kjøre med dere? -Ja, hvorfor ikke?
Jeg har alltid drømt om å kjøre i en politibil. I all uskyldighet.
Vi kjører de to herrene til politiskolen. Denne veien.
Du følger etter, James.
-Ja? -Når du hører en sirene, stopper du.
Selvfølgelig.
-De leder stedet eksemplarisk. -Jeg takker på alles vegne.
Vi verdsetter deres arbeid. Kan jeg be Dem om en tjeneste?
Kan vaktene våre overvære treningen? Det ville være til stor hjelp.
-Med største fornøyelse. -Lær av det dere ser.
Spesielt deg, Samba.
Bilen hans ble stjålet for nesen hans.
En limousine, maken til den her.
-Vis de herrer rundt. -Javel. Denne veien.
Der borte ligger gymnastikksalen. Og der ligger skytebanen.
Aspirantene trener til de treffer 98 ganger ut av 100.
-Det har vært en fornøyelse. -Hvordan skal jeg takke Dem?
Det er vi som takker. Farvel.
-Kom så, gutter. Få ræva med dere! -La oss komme vekk.
-394413. -Er det din lotteriseddel?
Nummeret til ham vi leter etter. Tango ringte, mens jeg så på.
Nå blir Gucci-våtdrakt min jo våt. Selvfølgelig bor idioten på en øy.
Så hører ingen skrikene hans om hjelp.
-Blir dere vekk lenge? -Vi er tilbake om en time.
-Hei, min lille blekksprut. -Hvem kaller du en blekksprut?
Deg selvfølgelig. Hendene dine er som tentakler.
Ja, ja. Hent en drink til meg, vannmann.
Hvis du rører deg, ender du som åte.
-Hvem er dere? Hva vil dere? -Ha navnet på din klient.
Hvilken klient? Hva snakker dere om?
Hvem ba deg om å drepe Coimbra-fetrene?
-Vil du gjerne begraves til havs? -Jeg vet ikke hvem han er.
Jeg har kun sett ham en gang. Han hadde en sort frakk og solbriller på.
-Man arbeider ikke for en sånn. -Han betalte meg jo. 20.000 dollar.
-Hvordan kontakter du ham? -Han ringer alltid til meg.
-Han snakker veldig affektert. -Ikke akkurar svigermors drøm.
-Jeg sverger på at det er sannheten. -Er det sant, så ryker bonusen vår.
Neppe. Du følger med oss.
-Hva gør dere med meg? -Begynn å padle istedenfor.
Kom.
Enestående ... Enestående.
-Bare hør på denne strofen. -Med fornøyelse.
"Vinden blåser mot syd og nord. Dagene er hvite, nettene sorte."
"Hjem ... Elver og fjell synger evindelig uten å sanse tiden-"
"-mens vi holder sammen."
Rørende.
-Kom inn. -Det er piccoloen.
-Kom inn. -Avisen fra Rio.
-Noe nytt? -La meg se.
Åh nei! "Coimbra-fetrene ferdes i underverdenen."
Skandaløst!
"Coimbra-fetrene festet til den lyse morgen-"
"-i selskap med Rios mest beryktede mafiaboss."
"Fetrene spilte opp til fotografene, som hadde mottatt et anonymt tip."
"Klubben 'Vin, Kvinner og Sang' er nettopp gjenåpnet "-
"-etter at den første Coimbra-skandalen lukket den."
Ennå en skandale. Navnet vårt er vanæret.
Udødeliggjort i selskap med gangstere ... Oss!
-Familien Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo.
Vi ønsket to lam å sette for tigrene. I stedet fikk vi to tigre.
-Utrolig. -Mere enn det.
Intet firma vil røre oss etter det her.
Hvordan kunne vi begå en sånn feil?
-Vi må straks tilbake til Rio. -Rio? Nå?
Vi har intet valg. Når vi når frem, betaler vi de to villmenene-
-holder et pressemøte og forklarer det hele.
-Det hele? -Ja, det hele.
Truslene, mordforsøkene, dobbeltgjengerne...
Det blir et ragnarok, men etterpå er de seg selv, og vi er oss.
-Fetrene Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo.
-Stopt der. -Kommandør Bosch til tjeneste.
Vi kjemper imot hvem som helst mod betaling. I vesken?
-Hva med resten? -Når misjonen er fullført.
-I morgen er det for sent. -Ellers annet?
Jeg vil ha dem levende. De skal fortelle meg et par ting.
Vi går i gang. Om bord med dere.
Ingen så dem ta av sted. Hørte du noe i morges?
De var fulle i går. De burde ligge i sengen. Plutselig er de i lufthavnen.
Der er de.
Godmorgen. Er tømmermennene vekk?
-Hva er det? -Bilen deres.
Med de endringene som dere ba om.
Senket oppheng, turbo, forsterkede ventiler ...
12.000 omdreininger. Fra 0-100 km/t på åtte sekunder.
-Den skal omgående lakkeres. -I den oprinnelige fargen.
-Sier du opp? -Nei, señor.
Så ta plassen din.
-Døren. -Ja, sir.
-Hjem? -Nei, gården i San José.
Etterpå kjører dere bilen hjem.
-Jeg skal bare ha sort kaffe. -Også her. Og gi meg et par pølser.
-Godmorgen. -Noe nytt?
Det er en beskjed til mr. Bastiano. Fra Olympia Chavez.
Hun sier at temaet for neste litterære møte blir:
"Kjærlighet eller død. Dagens dilemma."
Si til henne at det skal være på ristet brød.
Unnskyld, men det er en herre i telefonen, som påstår, at han er Dem.
Hallo? Hvordan går det, Tony?
Nå, gleder du deg til å komme hjem?
-Ja. Jeg skal hilse fra Elliot Vance. -Han er alle tiders fyr.
Hvordan går det i New York? Hva mener du med dårlig omtale?
Så kjøp opp avisene. Hva sa du? Vil dere kjøpe oss ut?
Hvorfor ikke? Det er dere, de er etter.
Jeg har forstått det. Vi ses. Farvel.
-Hva så? -Vi skal opp til gården i San José.
Men det er jo uten for sesongen. Huset er ikke gjort klart.
Gidder du å holde munn? Takk.
-Så er bilen her. -La oss komme av sted.
-Jeg tror ikke mine egne øyne ... -Hvem ba dere om å omlakkere bilen?
-Det gjorde De. I lufthavnen. -Er dere vanvittige? Vi våknet nettopp
-Kjør oss til San José. -Men har vi ikke akkurat gjort det?
-Har du drukket? -Nei, señor.
Inn på baksetet. Han kjører.
Villa Coimbra? Nei, de har akkurat kjørt.
Til gården i San José.
Ingen årsak.
Skulle vi ha latt oss slå ihjel, for at dere kunne bevare deres gode ry?
Nei, men var det nødvendig, at dere lot dere fotografere-
-sammen med en gangster og en flokk jenter?
Hold nå opp. Det var en del av avtalen.
Det er dere som er problemet. Vi har klart oppgaven fint.
Bossen står i skit til halsen. Og hans høyre hånd ... Tango ...
Han står også i skit til halsen. Forstår dere det?
Lukten er avskyelig, men jeg har forstått det.
Det nytter ikke å fortsette. Vi er jo ikke enige om noen ting.
Hvis showet er slutt, så gi oss pengene våre.
Ja?
Snakk høyere.
Det er til deg, Bastiano.
-Meg? -Ja, til deg.
Det er Bastiano Coimbra.
Hvem er det? Hva vil De? Hva sa De?
Hallo? Hallo? Han la på.
-Hvem var det? -Han som vil slå oss ihjel.
Han vil utslette dynastiet vårt. Det sa han.
-Han lød som om han mente det. -Åh, Gud.
-Hvem vet at vi er her? -Sjåførene. Selvfølgelig!
Nei, de ville aldri tyste på oss.
Angel, sekretæren din. Han prøvde å sulte meg ihjel.
Han er for dum. Så utspekulert er han ikke.
-Butleren er alltid den skyldige. -Bernardo har sett oss vokse opp.
-Kanskje vil han se dere dø. -Jeg har det! Jeg skal bare ringe.
Hei, Angel. Det er Bastiano Coimbra. Er det noen som her ringt til meg?
Takk. Mange takk.
-Virket det? -Senere. Gi oss penga.
-Penga? -Skriv sjekken.
-Vil dere overveie å fortsette? -Pengene først.
-Et helikopter. -Et stort helikopter.
-Er det soldater? -Det er ikke kavaleriet.
-Hvem er de? -Leiesoldater. Jeg kjenner de svina.
Da De kjenner dem, kan De så ikke be dem om å forsvinne?
-De er her for å drepe oss. -Hva gjør vi?
Be en bønn.
Lukk vinduet.
-Hei! Dere sitter i fellen. -Hvem er dere?
Kommandør Van Der Bosch og hans leiesoldater.
-Hva vil dere? -Ha Coimbra-fetrene utlevert.
Send dem ut, ellers blir dere begravd under ruinene av det huset.
-La oss tenke over det. -To minutter, så går vi inn.
Jeg tar tiden.
Hvis vi går ut sammen, skyter de oss alle fire.
Hvis vi to går ut, skyter de oss, og dere sparer to millioner.
Så dumme er vi ikke. Hvis dere går ut, dør dere og beholder de to millioner.
Men hvis du og lille-fetter går ut, slår de dere ihjel-
-og så er store-fetter og jeg rike.
-Den kjøper jeg ikke. -Går store-fetter og jeg ut, dør vi.
-Det høres bedre ut. -Det gjør det ihvertfall ikke.
Vent. Nå har jeg det. Fetrene skriver først sjekken vår, og så går de ut.
Nemlig. Godt tenkt.
-Så mister vi både pengene og livet. -Dere kan jo ikke ta dem med dere.
Så er tiden gått!
-De skyter med løst krutt. -Ja, de vil ha oss levende.
Kom vekk. De skyter deg!
-Innstil skytingen! -Skyt! Jeg er Coimbra de Corenilla!
-Y Azevedo. -Y Azevedo!
Bare skyt. Jeg er ikke redd for deg og speiderguttene dine.
Hold kjeft.
-Hva gør vi? -Har dere bukser sånn som de her?
-Lærretsbukser? Ja, det tror jeg. -Ta dem på. Hurtig.
-Og ta ringer, jakker og slips av. -Hvorfor?
-For å redde skinnet. -De må ikke vite at vi er fire.
Det er rigtig. Jeg sa jo at min dobbeltgjenger var kvikkere enn din.
Så er det siste sjanse! Kom ut, ellers sender jeg folkene etter dere!
-Er det godt nok? -Ja, det er fint.
-Håret. -Hva? Nå, ja.
-Kan dere slås? -Jeg har gått på skolen i Sveits.
Jeg har aldri vært i en slåsskamp. Som femårig deltok jeg i et skenneri.
Apokalypse ... Metanhode ...
Legg deres våpen. Jeg vil ha dem levende.
Av sted med dere.
Cobra, Mamba, Rattler, dere tar døren. Dere to går opp. Resten sprer seg!
Skoen min!
-Her er den. -Takk.
Jeg er Antonio Coimbra de la Corenilla ... y Azevedo.
Søker du arbeid i sirkus? Det kan jeg ikke hjelpe deg med.
Hjelp!
La det være en lærestrek for deg!
Inn med deg.
Drit bra!
Hei! Gem deg.
Leter dere etter noen?
En ... to ... tre. Din tur.
En ... to ... tre.
Hold kjeft!
Også deg. Det er min.
Så ta den da.
Kan du se det merket? Akkurat der.
Gjem deg.
Goddag, goddag. Hva er det? Det snør!
Der tråkket du i spinaten.
Venstre .. Høyre ... Sånn!
Nesen min!
Kom her, Bastiano. Knall ham en.
Kom nå. Du skal ikke være redd.
Nei, sånn her. Kom her.
Slå ham.
Bra gjort, partner. Lukk døra.
Unnskyld.
-Hvor er de voldelige. Den veien? -Nei, den veien.
Her skjer det noe.
Dobbeltklakker!
Du følger med meg.
-Bosch kaller kommandosentralen. -Værsågod.
-Jeg har dem begge to her. -Er de i live?
Det tør antydes. De er i huset, bastet og bundet.
Bare dra av sted. Misjonen er fullført.
Slutt herfra.
Hallo, Angel. Send bilen opp for å hente oss i San José. Takk.
Hva nå ...
-Han kommer nå. -Hva gjør vi?
Gjemmer dere.
Hei.
Det er jo meg.
Jeg liker deg bedre uten skjegg.
Jeg har intet imot deg, elskede. Det er det uhyret der.
Det uhyret... Den utsultede, grådige piratfisken!
Du ruinerte faren min. Ødela ham!
-Du tvang ham til å stikke av! -Ta det rolig. Tenk på Whitman.
Nå ja, Whitman ... Fetteren din er et fryktelig uhyre.
En skitten blodsuger uten sjel, uten ...
Nå er det nok. Nå går du for vidt!
-Besvimer hun ofte? -Hun er veldig følsom.
Ta å hjelp meg, din skitne blodsuger.
Vet du hva? Hun har rett. Du er bunnråtten.
Unnskyld. Vet du hva? Hun har rett. Du er bunnråtten.
Det er ikke sant. Det var jeg som ble snytt.
I en økonomisk avtale for to år siden. Uttenkt av pikens far.
En dag tømte han pengeskapet og forsvant.
Med en danserinne. Han bor i Paris og lever det søte liv.
Smart gjort.
Han overbeviste sin datter om at det hele var min skyld. Og se nå.
Det skal du da bare forklare henne. La Bastiano klare det.
Ham vil hun lytte til. Spesielt hvis han tiner litt opp overfor henne.
-Tror du at han har rett? -Ja, kanskje.
Godt. Så var det de sjekkene. Skriv nå de sjekkene.
Nei, nei. Det er bare bilen vår som henter oss. Bare fortsett.
-Hva var det nå? 1000? -En million.
-Pluss en halv. -Til hver.
La oss få brukt opp de pengene før vi ender som dem.
-Du kommer akkurat i tide. -Takk, Vinicio.
Kanskje vi burde begynne å bokse.
Ja, og jeg stopper dietten min omgående.
Kjør oss til lufthavnen. Deretter henter dere oss her og kjører oss hjem.
Tekster: Nanette Skjødt Sørensen Subline